Maria.
ETTERSØKT DØD ELLER LEVENDE
Kommissær Dreyfus.
Ja, skatten min.
Jeg skulle nettopp ringe. Jeg er på vei.
Jeg har osten og beaujolaisen.
Kjære. Kyss barna fra meg.
Vent.
Kona di er på den andre linjen.
Si at jeg er ute av byen.
Ja, kjære. Jeg er hos deg om 20 minutter.
Monsieur Dreyfus. En katastrofe.
En skyteepisode på Chateau de la Pierre Blanche.
Og så?
- Monsieur Ballon. - Ballon, millionæren?
Det er en katastrofe.
Det er ikke skyteepisoden som er katastrofen.
Rapporten hadde få detaljer, bare at noen var skutt og adressen.
Jeg skjønte nå at det var hjemmet til Ballon.
- Og så? - Så jeg gjorde en fryktelig feil.
Hvem satte du på saken?
- Clouseau. - Å, herregud.
- Inspektør Clouseau. - God kveld, sir.
- Hva heter du? - Henri LaFarge.
Noter det.
- Er du butleren? - Sjefsbutleren.
Strek ut "butler" og skriv sjefsbutler".
Dette er monsieur Ballon.
Det er en stor ære.
Unnskyld meg. Jeg er inspektør Clouseau fra Sûreté.
Beklager utseendet mitt. Jeg hadde en liten ulykke.
Vil du ha en slåbrok?
Nei, ikke noe. Det er bare fuktig. Det forsvinner snart.
Du rapporterte om skyting.
Nei. Det gjorde Maurice.
Han vokter Maria.
Jeg var på flyplassen da. Jeg har nettopp ankommet.
Selvsagt. Det er ikke nødvendig. Jeg skal få det ryddet opp på sekunder.
Vil du eksaminere liket?
- Med glede. - Denne veien, sir.
Er du Maurice?
Monsieur Ballon sa at du voktet noen.
Denne har blitt avfyrt i det siste.
- Og du er? - Maria Gambrelli.
- Jeg er inspektør Clouseau. - Hyggelig.
Se hva annet du kan finne. Hva er det du gjør?
- Jeg sjekker pistolen. - Dette er pistolpennen min.
- Jeg vet det. - Få din egen pistolpenn.
Dette er min personlige.
Ikke se her inne. Se utenfor.
- Hva sa du? - Ikke noe, monsieur.
Greit, du kan gå.
Vær så snill.
Du fant liket.
Er det en venn av deg?
- Aner du hvem som drepte ham? - Jeg aner ikke.
- Hun drepte ham. - Det er ikke sant.
- Hun sier nei. - Hun lyver.
- Pass munnen din. - Jeg hørte fire skudd.
Du hørte fire skudd. Du så ikke fire...
Jeg beklager.
Du så ikke disse fire skuddene.
Du kan ikke vite hvem som avfyrte dem.
- Døren var låst fra innsiden. - Hva beviser det?
Da jeg brøt meg inn fant jeg Miguel der du ser ham og Maria med en pistol i hånden.
Den røyk fremdeles.
Hadde du pistolen i hånden?
- Og den røyk ennå? - Den gjorde vel det...
Jeg vet ikke hvordan den havnet der.
- Latterlig. - Jeg bestemmer hva som er latterlig.
- Du tror ikke... - Jeg tror alt.
Og jeg tror ikke noe.
Jeg mistenker alle.
Og jeg mistenker ingen.
Jeg samler fakta, undersøker sporene...
og før du aner ordet av det, er saken løst.
Det er mye bak kulissene her. Det er helt tydelig.
- Hva var det du sa? - Ikke noe, monsieur.
Greit. Du kan gå nå.
Men ikke prøv å dra. Alle i huset er mistenkte.
- Si hva som skjedde. - Han hadde problemer med knappene.
Knappene på kjolen min.
Det er rart, for det er ikke noen knapper på denne kjolen.
Det er fordi han hadde problemer med dem. Han dro av meg kjolen.
- Han angrep deg. - Å, nei.
Jeg ville ha hjulpet ham, men han klarte ikke å vente.
Knappene er sikkert over hele rommet.
Han var så heftig. En lidenskapelig spanjol.
Og han dro av deg kjolen?
Plutselig åpnet noen døren. Miguel løp frem...
Det er det siste jeg husker før Maurice kom inn og fant meg med pistolen.
Det er noe her jeg ikke forstår.
Hva er det du ikke forstår?
Jeg forstår ikke at du sier du ikke husker.
Jeg var vel bevisstløs.
Jeg har kul.
Hvor? Få se.
Jeg vet ikke hvordan det skjedde, men det er vondt.
Det er nydelig parfyme.
- Det er badeolje. - Er det?
Jeg finner ikke ut av det. Noen må ha slått meg.
Du har fått en svak hjernerystelse med den kulen.
- Du har krem på nesa. - Det er ikke noe.
- Det er fra den der borte. - Du er våt. Regner det?
Den dumme sjåføren parkerte for nærme fontenen.
Du får ta av deg de klærne. Du får lungebetennelse.
Sikkert, men det er en del av livet for en praktutfoldelse.
Vi i politiet finner oss i mye
man i det private ikke ville godtatt.
Skal vi ta en røyk? Roer nervene,
og man tenker klarere.
- Nydelig parfyme. - Det er badeolje.
Den er nydelig.
- Takk. - Jeg lukter den ennå.
- Hvor var vi? - På kulen min.
Du sa du fikk den da noen slo deg.
- Vi tror du ble slått. - Hvordan kunne det ellers ha skjedd?
I politiet antar vi først, så undersøker vi.
Det er slik vi jobber. Hvis vi jobber på den andre måten...
Herregud, det er stinn luft her.
- Jakka di. - Det er jakka mi.
- Men den står i flammer. - Hva?
Jakka mi står i flammer.
Herregud, jeg brenner.
Han falt ut av vinduet.
Går det bra?
- Det går veldig bra, takk. - Da kan du dra hjem.
- Dra hjem? - Du er unnskyldt.
Jeg tar ledelsen. God natt, Clouseau.
God natt, sir.
- Jeg beklager, sir. - Din idiot. Din tosk.
Det er bra at jeg fikk sjekket refleksene mine. Jeg kunne ha drept deg.
Din tosk.
Og derfor er du tatt av saken.
Tilbake til byen.
- Når får jeg rapporten? - I morgen tidlig.
Unnskyld meg. Monsieur Ballon?
- Jeg er kommissær Dreyfus. - Hvor er inspektør Clouseau?
Jeg tar over etterforskningen.
Du og madame Ballon vil ikke forulempes,
og Ballon-navnet blir ikke skadelidende under pressens sensasjonshunger.
Han var en rar fyr, men jeg likte ham.
Jeg mener Clouseau.
Han er en usedvanlig mann.
Inspektør Clouseaus residens.
Et øyeblikk. Kommissær Dreyfus.
- Inspektør Clouseau her. - Kom ned hit straks.
Du er tilbake på Gambrelli-saken.
Maria Gambrelli. Husholdersken som drepte sjåføren.
Maria Gambrelli, husholdersken. Utmerket.
Jeg kommer straks. Takk.
Vel, Kato, jeg er tilbake på saken.
Maria Gambrelli er vakker. Uskyldig.
Du var god trim. Du forbedrer deg.
Du blir bedre hver dag.
Fakta, Hercule.
Kun fakta betyr noe. Uten dem
er kriminaletterforskning ikke mer enn en gjettelek.
Hør på meg, og du vil lære noe.
Fakta i denne saken er...
at liket til sjåføren ble funnet på rommet til den andre husholdersken. Fakta.
Dødsårsak - fire kuler i brystet. Fakta.
Kulene ble avfyrt på nært hold av en .25-kalibers automatisk Beretta. Fakta.
Maria Gambrelli ble funnet med drapsvåpnet i hånden. Fakta.
Drapsvåpnet var registrert på Miguel Ostos,
og oppbevart i hanskerommet til Ballons Rolls-Royce.
Fakta.
Folk fra staben har forklart at Miguel Ostos slo...
Forsiktig, tosk. Du brøt pekestokken min. Jeg har ikke noe å peke med.
.. har forklart at Miguel Ostos slo Maria Gambrelli regelmessig.
Så kommer forklaringen avlagt under ed fra monsieur og madame Ballon,
og også fra hele staben, alle har perfekte alibier.
Så nå, Hercule, hva er konklusjonen?
- Maria Gambrelli drepte sjåføren. - Din idiot. Umulig.
- Hun beskytter noen. - Hvordan vet du det?
- Instinkt. - Men fakta...
- Du glemmer motivet. - Han slo henne.
- Han var spansk. - Han rev av henne kjolen.
Ikke vær latterlig. Ville du drept noen fordi de rev av deg kjolen?
- Sikkert ikke. - Selvsagt ikke.
Det er ingen tvil i min sjel, Hercule.
Maria beskytter noen.
Finn ut hvem, og du har drapsmannen.
Jeg skal finne drapsmannen før dagen er omme.
Maria Gambrelli vil si meg hvem det er.
- Hva var det du sa? - Ikke noe.
Jeg forstår. Greit. Du kan gå, Hercule.
Jeg skjønner ikke.
Hvorfor satte du Clouseau tilbake på Gambrelli-saken?
Det er et godt spørsmåI som fortjener et svar.
Men det jeg skal si deg må forbli en hemmelighet.
I morges klokken seks fikk jeg telefon av en overordnet.
Jeg ble fortalt at innflytelsesrike folk ville ha Clouseau på saken igjen.
- Jeg måtte bøye meg. - Utrolig.
Hvis jeg røpet ringerens identitet ville du blitt overrasket.
Men hvorfor?
Det er et annet godt spørsmåI, og til det har jeg ikke noe svar.
De tar inn Gambrelli-dama.
Sett deg, Miss Gambrelli.
Hvor var vi...
God morgen, monsieur.
God morgen, Miss Gambrelli.
- Har du sovet godt? - Nei.
- Nydelig. - Det er ikke lett å sove i fengsel.
Er det ikke? Nei, selvsagt er det ikke det.
Vi må gjøre noe med det.
Teite boks.
Men først noen enkle spørsmåI.
- Er det i orden hvis jeg røyker? - Selvsagt.
- Ta en av mine. - Takk.
Det er veldig snilt.
- Det er i orden. - La meg.
Takk. Den andre veien.
Det smaker vondt når du gjør det.
- Har du det behagelig? - De skulle hatt slike stoler i fengselet.
- Møblene deres er beklagelige. - Du kan like gjerne sitte på gulvet.
Det er på høy tid at noen gjør noe med det.
Faktisk skal jeg gjøre noe med det nå.
Gi meg fengselssjefen.
Noen ganger må man gå rett til sakens kjerne.
Fengsel er ille nok uten ukomfortable møbler.
Fengselssjef, dette er inspektør Clouseau.
Når skal du gjøre noe med de fryktelige møblene?
Vi er ikke villmenn. Dette er ikke middelalderen.
Dette er en korreksjonsanstalt, ikke et torturkammer.
Det fikk ham til å tenke. Jeg synes du skal vurdere det.
For å takle moderne kriminelle, må du ha moderne metoder.
Du kan ikke ha et samtidsfengsel uten samtidsmøbler.
Det er i hvert fall min mening.
Og det samme til deg.
Bedritne svin.
Du ligner slettes ikke en politimann.
Rullebladet ditt.
Jeg holder alltid de viktige dokumentene mine nedlåst,
for du kan aldri være for sikker.
Her...
Unnskyld meg.
Dum.
Miss Gambrelli, rullebladet ditt inneholder noen viktige fakta.
Du har visst kjent Miguel Ostos i ganske lang tid.
Og var du forelsket i ham?
Du var forelsket i mannen som voldtok deg?
Som hva?
Forklaringen til Georges Duval, gartner. Du beskrev Ostos som
"den gale spanjolen som voldtok meg på min fars jorde".
Han voldtok meg ikke.
- Tvang han deg ikke? - Jeg snublet over en rot.
Jeg tok tak i Miguel for ikke å falle, og vi falt begge to.
Jeg gråt etterpå, men ikke fordi jeg var lei for at det skjedde.
- Det var noe han sa. - Han fornærmet deg.
Nei. Han fyrte opp en sigarett, tok et langt drag...
Hvorfor er det så mange menn som røyker etterpå?
Ikke rart tobakkselskaper blir rike.
Jeg har aldri tenkt på det slik.
I går kveld var vår siste kveld. Det var over.
- Forlot du ham? - Nei. Han forlot meg.
Stakkars Miguel. Han var humørsyk i går.
Først bablet han på spansk, så gråt han.
Han brøt sammen og gråt.
- Du sier ikke det. - Jo.
Da jeg prøvde å trøste ham og fikk ham til å føle seg bedre,
rev han plutselig av meg klærne og bannet som en galning.
Veldig rart.
Det jeg ikke forstår...
Ostos forlot deg
og etter det du sier oppførte han seg som en sjalu galning.
Jeg tenkte han ville lide hvis han forlot meg,
og at han trodde jeg var alene.
Så jeg sa at jeg hadde truffet noen andre.
Det var en løgn. Det innrømmer jeg. Men bare av snillhet.
- Jeg beklager. - Det gjør ikke noe.
- Dumme skredder. - Fin dress.
Jeg vet det, men ikke bekymre deg. Noen få sting, og du ser det ikke.
Må jeg tilbake i fengsel?
Uheldigvis, ja.
Men ikke gi opp håpet.
- Hva vil du? - Du ropte på meg.
Selvsagt ropte jeg på deg.
Ha det.
Ha det, min... Miss Gambrelli.
Det er ingen tvil om at hun dekker over for noen.
Tror du at du kan knekke henne?
Med nok tid spiser hun av hånden min.
Vi har ingen tid. Vi må ta ham før jeg drar fra landet.
- Du vet ikke hvem han er. - Hun vil føre meg til ham.
Løslat henne.
Hvordan kan hun lede meg til ham i fengsel?
- Kommissær Dreyfus... - Jeg tar ansvar.
Løslat henne. Jeg skal pågripe gjerningsmannen innen 24 timer.
Få meg ut herfra. Raskt.
Jeg har Afrika på hånden nå.
Fine ballonger.
Har du løyve til å selge dem?
Løyve?
- God morgen. - God morgen, Georges.
Er det noe jeg kan gjøre for deg?
Og kanskje det er noe jeg kan gjøre for deg.
Hva kunne du gjort for meg?
Husker du drapsnatten?
Er det et retorisk spørsmåI?
Kom igjen, Georges. Hva er det du vil?
Jeg så deg klatre ned fra Marias rom.
Du har skarpe øyne.
Og en stor mage. Det er vanskelig å fylle den med dagens priser.
Skal vi diskutere økonomi, eller kommer du til poenget?
Poenget er 100000 franc.
For varene.
Da vil kanskje øynene mine bli mindre igjen.
Vi er nødt til å gjøre noe med magen din.
Pen hund.
Unnskyld meg. Jeg gikk tilfeldigvis forbi.
Min lille...
Du har klipt blomster.
Eller klipt noe. Det er blod...
Det er veldig rart.
Fakta, Hercule.
Bak dem ligger hele den deduktive sannheten.
La oss eksaminere disse faktaene.
Én - hun ble funnet med drapsvåpnet i hånden.
To - drapsvåpnet hadde ferskt blod på seg.
Tre - det var bare hennes fingeravtrykk på drapsvåpnet.
Fire - hele staben fra Ballon-huset har perfekte alibier.
Så nå, Hercule, hva blir disse faktaene til sammen?
Maria drepte gartneren Georges.
Idiot. Bare en novise ville nå en slik konklusjon.
- Men fakta... - Hør her.
Den som drepte Miguel drepte Georges for å dekke over den første forbrytelsen.
Han prøver å skylde på denne stakkars tjenestepiken.
Hvem mistenker du?
Jeg mistenker alle.
Det er vel mulig.
Hva mener du? Jeg forholder meg til sikre ting.
Jeg må knekke henne, få henne til å innrømme at hun dekker for noen
og tvinge henne til å røpe identiteten hans.
Ikke mer katt og mus.
Ikke flere subtile avhør.
For hennes egen og rettferdighetens skyld,
tar jeg alle midler i bruk, med unntak av rå kraft, for å presse det ut av henne.
Hun vil lide.
Men til slutt blir hun fri, og vi har drapsmannen vår.
Har du løslatt henne igjen?
Skal vi avgjøre dette nå, eller prøver du å forsinke meg til stykket?
Vi kan ikke bare sparke henne. Hun har ikke gitt oss noen grunn.
Vi står opp til halsen i lik.
Hva er det du venter på? Den siste akten i Hamlet?
Hvis du sammenligner dette med en Shakespeare-tragedie,
synes jeg Macbeth er mer passende.
Skatt, spillekula.
Det var madame Ballon.
FøIg henne. Når du vet hvor hun skal, ringer du straks.
- God kveld, monsieur Ballon. - God kveld.
Det er noen få spørsmåI jeg gjerne vil stille.
- Noen ting trenger oppklaring. - Ja visst. Spiller du biljard?
Jeg har spilt litt biljard.
Det gjør samtalen mer avslappet og hyggelig.
Ta en kø.
Den burde passe.
- Det er rart. - Prøv en vanlig kø.
- Vi kaller den for bro. - Brokøen, ja.
Jeg foretrekker den gammeldagse, vanlige køen.
Jeg er veldig lei meg. Fryktelig lei meg.
Det er i orden. Jeg har ødelagt noen.
Prøv denne. Dette er yndlingskøen min.
Den er bra til buede slag.
Du hadde noen spørsmåI, inspektør.
Jeg hadde håpet å snakke med kona di.
- Du gikk akkurat glipp av henne. - Tvert imot.
Hun gikk glipp av meg på vei ut oppkjørselen.
Monsieur Ballon, sa ikke du
at på drapsnatten
hadde du nettopp ankommet fra London med elleveflyet?
Hvorfor spør du?
- Det var avlyst grunnet dårlig vær. - Jeg kom med et tidligere fly.
Jeg sa det rett ut, monsieur Ballon, at det var deg som drepte Miguel Ostos.
Ikke vær latterlig.
Hvis du bare kan bevege deg...
Slik, ja. Disse buede køene kan være vanskelige.
Dra nå.
Jeg mislikte Miguel intenst.
Men jeg har ikke for vane å drepe folk fordi jeg misliker dem. Jeg beklager.
Jeg kan like godt fortelle deg alt.
Natten Miguel ble drept, arrangerte jeg at han skulle hente meg på elleveflyet.
Jeg kom med niflyet.
Han skulle være på vei til flyplassen da jeg kom.
Kona mi var på middagsselskap.
Dette ga meg en hel time, minst, alene i huset.
Til hva?
Til Maria.
Hva?
Overrasker det deg?
Da regner jeg med, inspektør Ballon, at da du kom hjem
fant du Miguel med Maria Gambrelli,
og drepte ham i sjalusi.
Jeg innrømmer affæren, men dreper jeg for henne?
- Ville du drept for henne? - Selvsagt... ikke.
Det er ditt slag.
Jeg er veldig lei meg, monsieur Ballon.
Jeg ser ut til å ha skrapet opp biljardbordet ditt.
Telefon til inspektør Clouseau.
Det er til meg.
Dette er inspektør Clouseau.
Greit. Hvis du blir der, kommer jeg straks.
Jeg lurer på om du kan være så vennlig.
Jeg må møte assistenten min, men har ingen bil.
- Pierre kan kjøre deg. - Utmerket.
Det er vel slutten på runden. Kan du sette bort køen min?
Få Pierre til å kjøre frem bilen.
Bilen din er klar, monsieur.
Jeg er fryktelig lei meg, monsieur Ballon.
Ikke vær bekymret. Maurice ordner det.
Slipp ryggen min, din...
Takk, monsieur.
Den som oppfant det stativet burde få undersøkt hodet sitt.
- Vi fortsetter en annen gang. - En glede når som helst.
Undersøk arkitekten din også.
Madame Ballon er i leilighet 12.
Du blir her. Hvis jeg ikke er ute på ti minutter, så send forsterkninger.
God morgen.
Jeg er viltvokter.
Har du jaktløyve?
Skjøt han kråker?
Han var forkledd som en jeger for å holde øye med Ballon-huset.
Gi meg ti menn som Clouseau, og jeg kan ødelegge verden.
- Hvor er han nå? - Jeg vet ikke.
Etter at han ble løslatt fikk han en telefon.
Han løp ut av kontoret og sa han skulle løse saken.
Denne saken er allerede så løs at det ikke spiller noen rolle.
- François? - Ja, kommissær?
Jeg har nettopp kuttet av meg tommelen.
Du sa du fulgte Maria Gambrelli til dette gudsforlatte stedet.
Hun tok en taxi så langt, så fulgte jeg henne opp stien
til inngangen på Solskinnsleiren.
Jeg ville ringt, men så så jeg at tjenestepiken Dudu også gikk inn.
Gå tilbake til Ballons residens og let etter flere spor.
Jeg skal se hva som er på gang her.
- Inspektør, jeg tror jeg burde... - Fort deg. Det er ikke et sekund å tape.
SOLSKINNSLEIREN - HAGE FOR HELSE OG LYKKE
God ettermiddag.
Jeg er inspektør Clouseau fra Sûreté.
Har noen registrert seg her under navnet Maria Gambrelli?
Hun sjekket inn for en time siden.
- 11.45. - Hvor kan jeg finne henne?
Hun kan være hvor som helst, men jeg tipper på rekreasjonsområdet.
Takk.
Kan jeg be deg om noe?
Har du svømt?
- Hvordan visste du det? - Det er jobben min.
Hvor tror du at du skal?
Jeg tror ikke, sir. Jeg vet hvor jeg skal.
Jeg skal til rekreasjonsområdet.
- Ikke slik. - Hva var det du sa?
Du kan ikke gå slik til rekreasjonsområdet.
- Jeg er inspektør Clouseau fra Sûreté. - Jeg er tyrkisk.
Jeg ser etter noen i rekreasjonsområdet.
Ikke hvis du ikke tar av deg klærne.
- Du er under arrest. - Hvorfor?
For å komme med slibrige kommentarer til en politibetjent.
Og for blotting. Er det ingen som går med klær her?
Dette er en nudistkoloni.
- En nudistkoloni? - Stemmer.
Og ingen kommer inn uten å ta av seg klærne.
Alle sammen?
Helt ned til barten.
Ringte du politiet?
Noen herfra rapporterte om drap.
- Be mennene lete. - En av dine menn er allerede her.
Inspektør Clouseau.
- Jeg kan ikke skjønne... - Drap?
- Hva behager. - Clouseau.
Her borte.
Raskt.
Hør, det er Dudu.
- Dudu? - Hun er død.
Død? Dudu?
Kom ut.
Samle alle sammen. Hent den idioten hvis dere kan finne ham.
Skal bli, sir.
Hvis noen er drept her, så la det være Clouseau.
- Hva skal vi gjøre? - Vi kan ikke dra uten klær.
Jeg er kald. Se på den gåsehuden.
- Jeg vet hva du føler, men... - Jeg har mareritt.
Det er ikke noe i forhold til det som kunne ha skjedd.
- Hva gjør vi nå? - Hold deg nede.
Da kan de bare se øverste halvpart av meg.
Kanskje de vil tro jeg kommer fra stranda.
Kan vi ikke bare kjøre rundt?
Nei, jeg tar oss til leiligheten min og prøver å få oss inn.
Uansett hva som skjer, så hold deg rolig.
- Hun er ikke her. - Beklager, men jeg må se selv.
- Har hun ikke vært i huset hele dagen? - Hun dro før meg i morges.
Hun var ikke her da jeg kom hjem for en time siden.
Henri kan bekrefte det.
- Sjefsbutleren. - Jeg vil snakke med Henri.
Han kunne ha bekreftet det.
- Bare noen få kvartaler til. - Jeg føler meg gal.
Jeg begynner å skrike og slutter ikke.
Prøv å holde deg.
Kontroller deg, takk.
Du er tatt av Gambrelli-saken. Meld deg til tjeneste i arkivavdelingen.
På Martinique. I morgen, ellers kan du glemme pensjonen din.
Det er urettferdig. Jeg gjorde bare plikten min.
Du vil se at jeg har rett. Maria Gambrelli er ingen drapsmann.
Det er noe personlig i dette.
Veldig personlig.
Jeg hater deg. Hver eneste bit. Ut med deg.
Vil du at jeg skal dra?
Du gjør en feil.
Hvis ikke Maria er en drapsmann, og det sier jeg,
sender du en uskyldig jente i giljotinen.
Unnskyld meg, François.
Og en annen ting.
Martinique?
Han er på vei.
Hva med de viktige menneskene som ville ha Clouseau på saken?
Uansett hva de gjør med meg nå, er det ikke halvparten av det han har gjort.
Og jeg tror jeg vet hvem som står bak de anmodningene,
Ballon.
- Han hadde en affære med Gambrelli. - Sannsynligvis.
Jeg kunne ikke skjønne hvorfor noen ville ha Clouseau i ledelsen
på en drapssak så viktig som denne.
- Men hvorfor ville Ballon? - Han ville ikke det.
Hvis han ikke beskyttet noen.
Hvis du beskyttet noen, hvem er den perfekte mannen på saken?
En tosk. En etterforsker som er en ren og skjær tulling.
- Clouseau? - Selvsagt.
Hvis Gambrelli blir dømt, blir Ballon involvert i en skandale,
og Clouseau var hans forsikring mot en slik skandale.
Vel, han har dratt.
Jeg føler meg som et barn igjen.
En interessant teori, men hva om du tar feil?
Jeg vet det er en fjern mulighet,
men hva om Ballon ikke beskytter Gambrelli?
Hva om hun er uskyldig, slik Clouseau hevder?
- Latterlig. - Men en mulighet.
Hva om Ballon beskytter noen andre, eller det er Ballon selv som er skyldig?
- Det er sadistisk å foreslå. - For diskusjonens skyld,
hva om du tar feil,
og Clouseau, en ren og skjær tulling...
- Jeg blir ødelagt. - Det er verdt å tenke på.
- François? - Ja, kommissær?
Kan du ringe etter lege?
Er du syk?
Jeg har visst stukket meg med en brevåpner.
Kato, din tosk. Kan du komme deg av meg?
Hva gjør du? Ikke nå.
Slipp meg, din tosk.
Inspektør Clouseaus residens.
Gi meg den telefonen, din idiot.
- Inspektør Clouseau. - Dette er kommissæren.
Du er tilbake på Gambrelli-saken.
Vel, Kato, jeg er tilbake på saken.
Nå må vi sette en felle, fange drapsmannen
og bevise for verden at Maria Gambrelli er uskyldig.
Dette er Clouseau. Sett meg over til min assistent straks.
Jeg skammer meg. Jeg glemte selvforsvarets første regel.
Uansett hva, forvent det uventede.
En ekte drapsmann kunne ha drept meg. Vi må øke treningsmengden.
Angrip når jeg minst venter det.
Er det forstått?
Hallo, Hercule? Dette er Clouseau.
Jeg er tilbake på saken. Løslat Maria Gambrelli med en gang
og reserver for to i kveld på Café Olé.
Greit. Ha det.
Pakk ut tingene mine og legg frem den nye blå dressen.
Jeg skal ta en deilig varmt bad
og planlegge strategien min.
Han løslot henne igjen.
Og han tar henne med ut på middag.
Hver avis i Paris har historien, inkludert Christian Science Monitor,
og han ga dem historien.
Han sier hun beskyttet elskeren sin
og den beste måten å vise det er å gjøre ham sjalu.
Den fjotten. Han har stormannsgalskap.
Han setter vitenskapen til etterforskere tilbake med tusen år.
Og jeg kan ikke gjøre noe med det.
Hvorfor ikke?
Hva om han har rett?
- Hva om han har det? - Jeg er utkjørt.
Fornuft og sunt vett hører fortiden til. Galskapen regjerer.
- Bare slapp av. - Med Clouseau på frifot?
Med slike uforsvarlige forslag bør du finne en god terapeut.
- Bare legg deg ned og slapp av. - Tror du ikke jeg vil slappe av?
Jeg ville gitt armen min for en god natts søvn.
Jeg har ikke lukket øynene på tre dager.
Jeg har bare spist et kyllinglår og en suppe siden onsdag.
Jeg er knust. Jeg rakner i sømmene.
Se på øyet mitt. Jeg pleide å ha et godt øye. To øyne.
Doktor, det er ikke noe håp hvis jeg ikke blir kvitt Clouseau.
Jeg må bli kvitt Clouseau.
Hva er galt?
Du får ikke se på meg mens jeg går opp trappene, din groving.
Så kom igjen, da.
Jeg bare låser opp døren.
Du bare raknet buksene så du kunne lokke meg opp i leiligheten din.
Dette er leiligheten min.
Jeg vet at dette er leiligheten din.
- Hva med litt lokking? - Du må ikke lokke meg.
- Vet du hva? - Hva?
Jeg vet at dette er leiligheten din. Men det vil ikke hjelpe deg.
Hvorfor vil det ikke hjelpe meg?
- Fordi... - SpørsmåI...
- SpørsmåI, svar, inspektør. - Jacques Clouseau.
Jeg har kuttet ut sex.
- Lov meg. - Hva, skatt?
Etterpå vil du ikke røyke.
Jeg gir deg mitt ord som betjent og gentleman.
Også politimann.
- Jacques? - Ja, skatt.
Bær meg.
Greit, skatten min.
Jacques, jeg sverget på at jeg aldri...
- Beklager, skatten min. - Jeg sverget på å aldri gjøre det igjen.
- Ja, skatt. - Og jeg må være sterk.
- Ja, skatt. - Alle betaler for sine synder, hva?
Kan du åpne døren, skatten min? Det det er verdt å vente på...
Min kjære, søte skatt.
- Det kan være noen viktige. - Hva kan være viktigere enn dette?
Se på hva du gjør. Se på ermet mitt.
- Det er i orden. Det ser bedre ut slik. - Gå til døra.
- Sikkert noen viktige. - Ikke gå.
Fort deg, skatt.
- Skatt. - Kommer, kjære lille skatt.
Det er veldig rart.
Skatt, kom her.
Dette er for mye for en enkel politimann.
Vent, jeg...
Din vakre, vidunder...
Du er som en liten nåI.
Kato, din tosk.
Glem det, skatten min. Det er bare Kato.
Den stakkars tosken.
- Jeg drepte ham. - Nei.
Det går bra. Ikke noe å bekymre seg for. Det kan ikke skje noe nå.
FANTOMET DREPER FIRE
"Døden føIger i sporet etter inspektør Clouseau. "
Fire mennesker - én dørvakt, to kunder og en kosakk.
Veldig uheldig.
Med Ballon-drapene er totalen oppe i åtte.
Det beviser bare det jeg har sagt hele tiden.
Det beviser at du er den største profeten
siden general Custer sa han skulle overgi alle de indianerne.
Maria drepte ikke de fire menneskene.
- Hvilke fire mennesker? - De siste fire.
Noen andre gjorde det. Jeg var sammen med henne.
Hvem det enn er, drepte han de første fire.
- En dørvakt? En kosakk? - Uskyldige tilskuere.
Han var ute etter meg. Heldigvis bommet han.
"Heldigvis" er ikke ordet.
Det beviser at min teori er korrekt.
Maria vil ikke røpe navnet til sin tidligere elsker.
Han er så sjalu at han heller vil drepe enn å miste henne.
Sier du at mannen Gambrelli beskytter -
hennes tidligere elsker - drepte åtte mennesker fordi han var sjalu?
Sinnssykt sjalu.
Så sjalu at han fikk det til å se ut som Gambrelli var drapsmannen?
Han er en psykotisk galning.
Hva med tjenestepiken?
Var han også sjalu på henne? Han kvelte henne.
Han ville drepe en mann, og han gjorde en feil.
- I en nudistleir? - Ingen er perfekte.
Idiot. Fjott. Galning.
Jeg skal ha drapsmannen din innen kvelden.
Hva?
- Jeg har en plan. - Hva slags plan?
En plan som ikke kan slå feil.
Husk at klokken åtte presis trekker du i hovedbryteren
idet jeg skal navngi drapsmannen.
- Lyset av i fem sekunder. - Ja.
Akkurat lenge nok til at drapsmannen forlater rommet. Forstått?
Nå synkroniserer vi klokkene.
Om syv sekunder er den presis...
14.43.
- 14.43. - Klokka di må ha stoppet. Min er 19.46.
Ja. 19.46.
- Nå er den nesten 19.47. - Greit.
- Synkroniserer vi på 19.47? - Det er det du sa.
Jeg sa den var nesten. Nå er den ti sekunder på 19.47.
- Jeg har ti sekunder etter 19.47. - Still klokka tilbake.
Fem sekunder.
Fire. Tre.
To. Én.
Nå.
Det er rart. Den andre viseren beveger seg ikke.
- Den tikker. - Den beveger seg nå.
Hva? Ja, det gjør den. Jeg vet det. Jeg kan se den beveger seg nå.
- Nå har jeg 19.47 og 23 sekunder. - Greit.
- Vi synkroniserer på 19.47 og en halv. - Veldig bra.
Fem. Fire.
Tre.
To. Én.
- Nå. - Klokka mi har stoppet.
Har klokka di stoppet?
Et utrolig sammentreff. Den har stoppet fullstendig.
- Her. Ta klokka mi. - Hva med deg?
- Jeg snakker til lysene går. - Vi er ikke synkroniserte.
Det går bra. Jeg skal finne på noe lurt.
Veldig snilt. Dere trenger ikke å stå.
Dere lurer vel på hvorfor jeg har bedt dere hit.
Uansett grunn er det en ergrelse.
Vi spiser ni, og du har stanset alt.
Dere skal ikke bli forstyrret lenge.
Klokken din har stanset.
Hvis du vil vite hva den er, er den nøyaktig 19.50.
Du er sen, skatt. Den er 19.52.
Nei. Denne klokka har ikke mistet ett sekund siden du ga den til meg.
Jeg ga den ikke til deg.
Min er 19.55, monsieur.
- Det er min også. - Begge er for raske.
Min klokke stemmer. Jeg skal bevise det.
Kan du si hva riktig klokke er? 19.54. Takk.
Det er til deg, inspektør.
- Hva er klokken? - Hva?
- Klokken din har stoppet. - Hvor er du?
I kjelleren. Jeg fikk sentralbordet til å ringe deg.
Jeg kan ikke trekke i bryteren hvis jeg ikke vet hva klokken er.
- Den er 19.54. - 55 nå.
Jeg skjønte akkurat at jeg ikke vil vite når den er åtte.
- Tell. - Hva?
Tell.
Mener du sekunder?
Det er akkurat det jeg mener, og ikke våg å ringe meg her igjen.
Jeg skal si dere hvorfor jeg har kalt dere hit i kveld.
En av dere er en drapsmann.
36, 37...
38, 39...
Før jeg navngir drapsmannen,
Skal jeg forklare hvordan jeg oppdaget hans - eller hennes - identitet.
Den kvelden sjåføren var...
- Hva het sjåføren? - Miguel.
- Migwell, ja. - Nei, Miguel.
- Vel, denne italienske... - Han var spansk.
Denne spanjolen, Mingwell, var rasende på Maria Gambrelli.
Han rev av henne kjolen. Han protesterte voldelig.
Foten min.
Jeg er lei meg. Beklager. Jeg så den ikke. Unnskyld meg.
Han rev av henne kjolen, og i det øyeblikket åpnet døren seg
og noen skjøt ham.
Maria så ikke hvem drapsmannen var, fordi hun var bevisstløs.
Hun var bevisstløs fordi hun hadde fått køI i hodet.
Hva?
En køI.
Det er bare én måte hun kan ha fått en slik køI som det på.
Hun ble slått i hodet av et objekt,
og objektet var håndtaket på garderobedøra.
Noen gjemte seg i skapet.
Da de åpnet døra, fikk hun en køI i hodet.
- Kom til poenget. - Ikke bland ord med...
- Din klønete idiot. - Jeg er fryktelig lei meg.
De fjærne...
Jeg kommer, Maria, skatten min...
Forsiktig, monsieur, med meg. Ikke rot det til med meg.
Jeg er en karateekspert. Mine hender er dødelige våpen.
Det er noe jeg gjerne vil vite. Disse ryktene...
- Hva skjedde? - Du falt ned av sofaen, dumme...
Jeg vet at jeg falt av sofaen. Du trenger ikke fortelle meg det.
Alt jeg gjør er nøye planlagt.
Jeg vet det.
Hva var det jeg sa?
Hør her, din dagdrømmer. Hva er det du gjør der?
Kan du ikke føIge med når jeg snakker? Du hører ikke etter.
Med all respekt... Jeg hørte hvert ord.
Kan du si meg hva jeg sa?
Du snakket om garderobeskapet.
Da døren ble åpnet hadde Maria en kul i hodet
og utfra det antok du at noen gjemte seg...
Hun fikk en køI i... Hør her, monsieur.
Neste gang tester jeg deg kanskje uten forvarsel, så føIg med hele tiden.
Den som satt i skapet åpnet døren og slo Maria bevisstløs.
Hvem enn mannen i skapet var, hadde han grunn til å være der.
- Hvordan vet du at det var en mann? - Fordi vi fant fingeravtrykkene hans.
Og det var dine fingeravtrykk.
Det er huset mitt. Jeg har vært i det skapet ofte.
- Hvorfor? - Forrige gang var det møll.
Meull?
- Møll. - Ja, meull.
Maria klaget på meull.
Stemmer det? Klaget du over meull?
Ja, jeg klaget over møll.
Du mener meull. Flyvende meull. Selvsagt.
Men hvordan i et slikt stort hus,
når et meull-spørsmåI frem til monsieur Ballon,
og ikke til en tjener, eller den lokale meullutdriveren.
Det skal vi ikke dvele ved,
og vi skal fortsette å dvele ved en annen type utdriver.
212, 213, 214...
Maria Gambrelli, selv om hun nå skjønner at det var en feil,
er ikke den type som har en affære med en mann og så utleverer ham.
Vi kan ikke dømme henne, for hun tror ikke denne mannen var drapsmannen.
Men ikke bare var denne mannen en drapsmann.
Han var en skurk uten prinsipper
som heller ville se Maria i giljotinen enn å miste henne til en annen mann.
Han gjemte seg i skapet da hun kom inn med spanjolen.
Han skjøt spanjolen, og la pistolen i Marias hånd.
- Du aner ikke hva du snakker om. - Benjamin. Hold kjeft.
- Har du noe å si, monsieur Ballon? - Han har ikke noe å si.
Men det har hun. Kan du ikke spørre henne?
Hvordan våger du?
- Hun lå med mannen min. - Løgner.
Mannen din hadde en affære med kona mi.
- Løgner. - Takk.
Hva med deg og Simone?
- Og deg og Georges? - Du drepte ham.
- Jeg så deg gå til drivhuset. - Han er gal. Hvorfor skulle jeg drept ham?
- Dere hadde en affære. - Drepe ham for det?
Nei, fordi du visste at han fortsatte med madame.
- Jeg så deg drepe Dudu. - Løgner.
- Jeg så deg. - Hvorfor skulle jeg drepe Dudu?
Fordi du oppdaget at hun hadde en affære med Pierre.
- Ikke sant. - Hun sa det.
Fordi du og Dudu utpresset madame.
- Din løgner. - Hun sa hun så madame drepe Miguel.
- Hold kjeft. - Det er ikke mulig.
Georges så Ballon klatre ut av Marias vindu etter skyteepisoden.
Jeg drepte ham ikke. Jeg var i skapet.
Kona mi ventet å finne meg med Maria, og skjøt Miguel ved en feil.
- Jeg la pistolen i Marias hånd. - Jeg arresterer deg for å legge den der.
- Hold deg unna dette. - Din selvrettferdige hykler.
Hva med Henri?
- Du drepte ham. - Hvorfor skulle jeg det?
- Jeg arresterer deg. - Hold kjeft.
Jeg så deg dra liket hans inn på Marias rom.
- Det var deg. - Hvorfor skulle jeg drept Henri?
298, 299...
Hercule, skru på lysene.
Slipp meg inn, Benjamin.
Stopp. Kom tilbake, tosker.
- Clouseau, stans dem. - Hva?
- Bomben. - Hva?
En bombe?
- Den var ment for deg. - Hva mener du med det?
Dørvakten, de to kundene og kosakken,
og nå seks uskyldige til.
Alle var drapsmenn unntatt Maurice, som var en utpresser.
- Sammenlignet med deg var de helgener. - Hva er det du gjør?
- Jeg hater deg, Clouseau. - Kommissær, vær så snill.
Hva gjør du med meg? Slipp meg.
Kommissær, slipp beinet mitt.
Hercule, få ham bort.
Jacques, går det bra?
Det er over nå, skatt.
Du er fri.
Tekst jhj@2008